Jag antar vadet.
Överens...
-Undrar du hur spelet går till? -Jag förstår det...
Det är ett bluffspel - allas tärningar är med i vadet, inte bara ens egna.
-Vad är det de slår vad om? -Det enda vi har - tjänsteår.
-Alla besättningsmän kan alltså utmanas? -Ja, vem som helst.
Jag utmanar Davy Jones.
Det godtar jag.
-Vad står på spel? -Min själ...
...och slaveri i all evighet.
Mot vad?
Jag vill ha den här.
-Hur känner du till nyckeln? -Den är inte en del av spelet, inte sant?
Ni kan fortfarande dra er ur.
-Vad ska det här betyda? -Jag är med, insatsen är den samma.
Gör det inte.
Tärningarna är kastade. - Jag satsar tre tvåor.
Det är er tur, kapten.
Fyra fyror...
Fyra femmor.
Sex treor.
Sju femmor...
Åtta femmor.
Välkommen till besättningen, gosse.
Tolv femmor.
Tolv femmor... Kalla mig lögnare eller höj.
Då är även jag lögnare.
Stövelstroppen Bill, du är lögnare och ska tillbringa en evighet på skeppet.
Unge herr Turner, du är fri att gå på land...
...nästa gång när vi lägger till vid en hamn.
Din dåre, varför gjorde du så där?
-Du skulle förlora annars. -Det var inte vad jag var ute efter.
Nyckeln...
Du ville bara veta var den fanns.
Kaptenen säger att jag ska avlösa dig.
Kaptenens order.
Här... Ta även den här.
Ta dig nu på land och stanna där.
Havet har alltid funnits i mitt blod.
Jag ville dock inte att du skulle dela samma öde.
Det var inte ett öde som du valde själv heller.
Jag gjorde det som var tvunget att göras när jag blev sjörövare...
...men det skulle vara en lögn om jag sa att det inte var det jag ville.
Du är inte skyldig mig något, Will. Ge dig av nu.
De kan veta att du har hjälpt mig.
Vad mer ska de göra mot mig?
Jag tar den här som ett löfte för att få Jones att släppa taget om dig-
-och kommer inte att vila förrän bladet tränger genom hans hjärta.
Jag ska inte överge dig.
Det lovar jag.
Beckett...
"Lord Cutler Beckett, Ostindiska Handelskompaniet."
Will arbetade åt Beckett och sa inte ett ord. Beckett vill ha kompassen...
-...men bara av en orsak. -Naturligtvis... Han vill ha kistan.
-Han nämnde en kista. -Om Handelskompaniet behärskar kistan...
-...behärskar de även havet. -En verkligen otäck tanke.
Riktigt illa för den som kallar sig sjörövare!
Det behövs nog mer fart från seglen. - Stötta upp förstaget.
Hur fick du tag på de här?
Genom övertalning, dock ingen vänlig sådan.
Will ingår en pakt för de här, ändå står du här med priset.
"Benådning, samt tjänstgöra å Englands och Ostindiska Handelskompaniet vägnar."
-Som om jag skulle godta något så lågt. -Jack, ge tillbaka breven.
Övertala mig.
Du vet väl att Will lärde mig att handskas med ett svärd?
Som sagt... Övertala mig.
Underligt...
Det fanns en tid då jag hade givit allt för att få dig att tänka på mig.
Jag förstår inte vad du menar, men jag litar på honom och det är allt.
Har du inte tänkt på hur din fästman hamnade på Flygande Holländaren?
-Märkligt att finna dig här i en barkass. -Vi måste så långt bort som möjligt.
-Så snabbt som möjligt. -Vad är det vi flyr ifrån?
-Var fick ni tag på klänningen? -Vi fann den ombord på skeppet.
Besättningen trodde att det var ett tecken på något obehagligt.
Det var verkligen dåraktigt.
Den bringade lycka, eftersom anden bad oss att lägga till i Tortuga...
-...där vi gjorde stora vinster. -På svart handel, naturligtvis.
Jag kan tänka mig att någon ur besättningen bytte skepp där.
Kapten, ett skepp är i sikte! Det är inte märkt med något.
-Sjörövare... -Eller än värre.
Det här ska du få se!
Låt inget glädjefyllt ljud bli hörd.
Låt ingen se upp mot skyn med hopp!
Låt även den här dagen vara förbannad av oss som framkallade...
Kraken...
Jag har fördömt oss alla.
Det är Flygande Holländaren!
-Vad är det som sker? -Vi har nog fastnat vid ett rev!
Ta rodret och gira mot styrbord, sedan mot babord.
Här är den! Ta den...
Pojken är inte här, havet har nog tagit honom.
Jag är havet.
-Du behöver nog en stund för dig själv. -Hur blir det med de överlevande?
Det finns inga överlevande.
Kistan är inte längre i säkerhet. Håll kurs mot Isla Cruces.
Ta oss dit först, annars är det djävulen nästa.
Vem fick den bedragaren på mitt skepp?
Vem berättade om nyckeln?
Jack Sparrow!
Mitt uppskattande sinne av kvinnan säger att du är bekymrad.
Jag borde ha varit gift nu.
Jag är verkligen redo att gifta mig.
Vet du vad?
Lizzie, jag är faktiskt kapten på ett skepp.
I och med att jag är det, kan jag faktiskt förrätta ett äktenskap.
Här och nu, på däck...
Nu med en gång.
Nej, tack.
Varför inte? Vi är ganska lika, du och jag... Oss.
Förutom vår syn på heder, anständighet och samvete.
Även personlig hygien.
Oviktiga saker.
-Du kommer snart till min sida. -Du verkar då säker på det.
Ett ord: Nyfikenhet.
Du längtar efter frihet - och att göra vad du vill, för att du vill det.
Att handla på ett själviskt sätt, för att du vill veta hur det känns.
Men en dag kan du inte motstå det.
Varför fungerar inte din kompass?
Min kompass fungerar bra.
Vi är ju likadana och det kommer säkert ett tillfälle då du visar det.
-Att göra det rätta. -Jag älskar de tillfällena...
...när de passerar förbi.
Du får möjligheten att göra något tappert.
När du väl gör det, avslöjar du något - att du är en bra människa.
-Allt pekar nog på motsatsen. -Jag har förtoende för dig.
-Vill du veta varför? -Ja, berätta.
Nyfikenhet... Du kommer att vilja ha det.
En möjlighet att vara beundrad och ta del av dess förmåner.
Du kan inte motstå det.
Du kommer att vilja veta...
...hur det smakar.
Jag vill veta hur det smakar.
Men som den gode mannen du är, skulle du aldrig äventyra mitt heder.
-Jag är stolt över dig, Jack. -Land i sikte!
Jag vill ha min burk med jord.
-Du ror för snabbt. -Jag vill inte att Kraken ska ta oss.
Jag sparar på krafterna när den kommer. Förresten, den heter inte Kraken.
-Jag har alltid hört Krayken. -Med långt "a"? Där har du fel...
På skandinaviska uttalas det Kroken och det är närmare till Kraken.
Vi är inte från Skandinavien... Krayken.
Den är en mytologisk varelse, jag kan kalla den vad jag vill.
Vakta båten, se efter tidvattnet - och rör inte min jord.
Det går inte, den visar inte det som man vill ha mer än allt annat.
Det gör den visst. Du sitter ju på den.
-Hur sa? -Maka på dig.
"Vakta båten, se efter tidvattnet..." - Ska jag även putsa era skor, herrn?
De är här.
-Jag kan inte landstiga på ett årtionde. -Litar ni på att vi gör det istället?
Jag litar på att ni vet vad som väntar er om ni misslyckas!
-Då så, nedåt. -Nedåt...
Den är verklig.
-Du talade faktiskt sanning. -Det gör jag ofta, vilket förvånar folk.
Med all anledning...
Du mår bra! Jag gav mig av för att finna dig.
-Hur tog du dig hit? -Med havssköldpaddor, min vän.
-Jag band ett par vid mina fötter. -Det är inte så enkelt, inte sant?
Men jag är skyldig dig ett tack. Du fick mig ombord på skeppet...
-...för att göra upp din skuld med Jones. -Hur sa?
-Jag återförenades med min far. -Ingen orsak i så fall.
Allt du berättade var bara lögner.
Det mesta, ja... Stundens ingivelse.
-Vad håller du på med du? -Jag ska döda Jones.
Det tillåter jag inte, William. Om Jones är död...
...vem ska då beordra bort hans hemska odjur?
Om du nu tillåter...
Nyckeln.
Jag håller mina löften och ska befria min far.
-Jag hoppas att du ser det. -Det tillåter jag inte heller.
Jag visste att du skulle tina upp...
Lord Beckett begär kistans innehåll.
Om jag levererar det, får jag mitt liv tillbaka.
-Ärelystnadens mörka sida. -Jag ser det som löftenas inlösen.
-Vakta kistan. -Nej, det är inte roligt längre!
Vuxna människor beter sig inte på det här...
Ta fram era svärd bara och klå varandra, det är ju enda lösningen!
Jag har fått nog av vingliga och romsupande sjörövare!
-Hur gick det så här fel? -Alla vill ha kistan för sig själv.
Herr Norrington vill ha hedern tillbaka-
-och Jack vill rädda sitt eget skinn, men Turner...
...verkar vilja göra upp något olöst med sin far.
Sorgligt... Kistan måste vara mer värd än en glänsande slant.
-En hemsk frestelse. -Om vi var anständiga nog...
...skulle vi avlägsna frestelsen.
Det räcker!
Hettan...
Med er tillåtelse, herr Turner.
Med er tillåtelse, herr Norrington.
Ursäkta mig medan jag dödar mannen som fördärvade mitt liv.
Borde vi inte se över påståendet?
Vem hade en beryktad sjörövare bakom galler-
-men passande nog släppte denne-
-för att ta din älskade till sig själv?
Vems fel är det egentligen-
-att du blev en berusad däckskarl som tar order från en sjörövare?
Olyckligtvis, herr Turner, har han rätt.
Det håller jag med om, kamrat.
Vi har den.
Hej, sköra du.
Svärd...
Följ min röst.
Till vänster... Nej, vänd och gå till höger.
-Nej, det är ett träd. -Håll tyst.
Låt honom ligga om du nu inte ska använda honom för att slå något.
-Vi klarar oss aldrig ur det här. -Inte utan kistan, upp på båten nu.
-Du är galen. -Vänta inte på mig.
Vi bör nog respektera hans sista önskan.
Din tapperhet är förgäves.
Jag ska bända upp kistan ur dina döda och kalla händer.
Här har du den.
Sjörövare...
-Vad hände med kistan? -Norrington tog den som lockbete.
Du drar inte tillräckligt hårt.
-Var är kommendören? -Han hamnade på efterkälken.
Nog med sörjandet. Den ljusa sidan är-
-att ni är tillbaka, fri och utan några i hälarna.
Jag tar hand om det här.
Fiskansiktet...
Har du tappat bort något?
Jag har den.
Är du här för att förhandla, slemansikte? Se bara vad jag har.
Jag har en burk med jord, gissa vad som finns i den?
Det räcker!
-Hårt mot styrbord... -Hissa upp förseglet.
Mot styrbord. - Sänd hans kära Pärla tillbaka till djupet.
Eld...
Hon är oss i hälarna!
-Låt dem smaka på trippelkanonen. -Ska ske, kapten.
Svik mig inte, visa oss vad du går för!
Hon hamnar i efterkälken!
I motvind är Holländaren överlägsen, men i medvind...
Då har vi övertaget.
-Vi har inget skjutavstånd. -Avbryt jakten och ta ner seglen!
Ska vi ge upp?
De ger upp!
Min far är ombord på det skeppet. Vi är snabbare och borde slåss mot dem.
Varför slåss när man kan förhandla? Allt man behöver är påtryckningar.
Var är det, var är bult-bulten?
Vi har nog fastnat vid ett rev!
Nej, det är inget rev! - Bort från relingen.
Det är Kraken.
Ta fram vapnen! Den slår till vid styrbord, jag har sett det.
Förbered kanonerna och vänta på min signal.
Lugna ner er, pojkar!
Var redo...
-Vänta... -Vi har haft eld upphör länge nog.
-Den kommer tillbaka, vi måste härifrån. -Det finns inga båtar.
Dra upp gallrarna och ställ all krut på nätet i lastrummet.
-Vad du än gör, missa inte. -Så snart du är utom fara.
Vi har inte tillräckligt med krut, endast sex tunnor.
-Vi har inte tillräckligt med krut. -Lägg då till rommen.
Då så, även rommen!
Ta över!
Ynkrygg...
Inte bra.
-Hala upp den! -Häv som att ni får betalt för det.
Kom igen... Kom och ta för dig, här är jag!
Skjut, Elizabeth...
-Dödade vi den? -Nej... Vi gjorde den arg bara.
Vi har inte klarat oss än. - Kapten, era order!
Överge skeppet, ta barkassen.
Jack... Pärlan.
-Hon är endast ett skepp. -Han har rätt, vi måste mot land.
-Det är en hel del vatten. -Vi måste försöka.
Vi kan ge oss av medan den tar sig an Pärlan.
Överge skeppet... Överge skeppet eller hoppet.
Tack, Jack...
-Vi har inte fått vår frihet än. -Du kom tillbaka.
Jag visste alltid att du var en bra människa.
Kliv av, vi har ingen tid att förlora!
Rör på dig, Will.
Den är ute efter dig, inte skeppet - och inte oss heller.
Det här är enda sättet.
Jag är inte ledsen.
Sjörövare...
Var är Jack?
Han valde att stanna för att ge oss försprång.
Det var inte så illa.
Hej, odjuret...
Jack Sparrow, du har gjort upp din skuld.
-Kaptenen är besegrad med sitt skepp. -Inte ens Jack Sparrow kan klå djävulen.
Öppna kistan.
Öppna kistan, jag måste se det.
Förbannad vare du, Jack Sparrow...
-Vårat sista skepp har återvänt. -Några nyheter om kistan?
Nej, men ett av skeppen drog upp en man ur havet.
Han hade de här.
Jag tog mig friheten att skriva dit mitt eget namn.
Om du ska göra anspråk på dem, måste du ha något att byteshandla - kompassen?
Bättre...
Davy Jones hjärta.
Mot kylan...
...och ens sorg.
Det är synd... Jag vet att du, med hjälp av Pärlan-
-kunde ha fått tag på djävulen och befriat din fars själ.
Det spelar ingen roll nu.
Pärlan är borta - tillsammans med dess kapten.
Världen verkar redan vara en tråkigare plats.
Han lurade oss alla in till slutet.
Jag antar att hederligheten verkar ha segrat till slut.
-För Jack Sparrow! -Det finns ingen annan som kapten Jack.
Han var en lyckans herre.
Han var en bra människa.
Om det fanns något som kunde föra honom tillbaka...
-Elizabeth... -Skulle du göra det?
Vad skulle du göra?
Vad skulle ni vara redo att göra?
Skulle ni segla bortom världens ände-
-för att finna gamle Jack och hans kära Pärla?
Ja...
Då så...
Men om ni ska bege er mot kusliga-
-och mystiska stränder vid världens ände...
...behöver ni en kapten som känner till de vattnen.
Säg mig nu, vad har skett med mitt skepp?
Översatt av: OzZ divxsweden.net
www.divXsweden.net